Od njegovog lansiranja 1990. godine,
Habl je bio revolucionaran za mnoge oblasti astronomije.
Njime su zabeležene neke od najlepših pojava u kosmosu,
izučavaju se nevidljivi delovi univerzuma,
ali se posmatraju i neki objekti koji se nalaze na najvećoj daljini koja je ikad zabeležena.
Ovo je prvi deo u kojem istražujemo
neka od najvećih otkrića teleskopa Habl
zabeleženih u njegovoj istoriji dugoj gotovo 27 godina.
Čak i pre nego što je lansiran,
astronomi su već odredili
nekoliko najvažnijih naučnih ciljeva za Habl.
Među njima je bilo i detaljno izučavanje nastanka
i evolucije galaksija.
Habl je 1995. godine deset dana posmatrao mali deo mračnog neba.
Međutim, kada je slika
- čuveno Hablovo duboko polje -
načinjena, ipak nije bilo toliko mračno.
U delu neba čija je širina jednaka samo
jednoj dvanaestini punog Meseca,
Habl je pronašao gotovo 3000 udaljenih galaksija.
Neke od njih su postojale samo dve milijarde godina nakon Velikog praska
Njihova mala veličina i nepravilna struktura su ukazivale na to
da su današnje galaksije nastale spajanjem manjih galaksija.
Posmatranje je bilo toliko uspešno da je
nakon njega 2004. godine usledilo i Hablovo ultraduboko polje,
a 2012. godine i Ekstremno duboko polje
Međutim, Duboka polja nisu bili jedini programi
za izučavanje udaljenog svemira.
U poslednjih nekoliko godina, program "Frontier Fields" je koristio
skupove galaksija kao lupe za izučavanje
objekata koje su previše bledi da bi ih Habl uočio.
U drugom ispitivanju je otkriven najudaljeniji objekat do sada poznat.
Ova udaljena galaksija je postojala samo 400 miliona godina nakon Velikog praska.
U 2016. godini je na osnovu ovih dubokih slika takođe
izbrojan ukupan broj galaksija u vidljivom svemiru:
dva triliona.
Drugi naučni cilj Habla je bio taj da odredi Hablovu konstantu.
Ova konstanta je mera kojom se označava koliko brzo
svemir raste u datom trenutku
- što je otkrio astronom Edvin Habl.
Kao takva, Hablova konstanta je ključna vrednost
koja je potrebna za razumevanje kosmosa.
Pre nego što je Habl lansiran,
procene vrednosti ove konstante su se razlikovale na dva načina.
Uz pomoć Habla
astronomi su mogli još preciznije da odrede njegovu vrednost.
Čak i danas,
Habl i dalje meri ovu konstantu koristeći različite metode.
Međutim, najnoviji rezultati ukazuju na to da se Hablova konstanta
razlikuje kod današnjeg i prvobitnog svemira.
Ovo ukazuje na problem
koji je u samoj srži našeg razumevanja kosmosa.
Sa preciznim merenjima Hablove konstante,
Habl je takođe mogao da utvrdi starost svemira.
Pre nego što je lansiran,
procene starosti svemira su varirale od 10 do 20 milijardi godina.
Sada možemo da utvrdimo starost svemira
u rasponu od nekoliko miliona godina.
Habl je posmatrao promenljive zvezde - poznate kao cefeide -
u udaljenim galaksijama.
Na taj način su astronomi mogli precizno da utvrde
veličinu i starost vidljivog svemira.
Habl je takođe imao ključnu ulogu
u jednom od najrevolucionarnijih otkrića dvadesetog veka:
ubrzano širenje svemira.
Njime su zabeležene eksplozije udaljenih supernova,
a merenjem jačine svetlosti ovih eksplozija
moglo se izmeriti koliko su udaljene od svojih matičnih galaksija.
Hablova precizna merenja, koja nisu mogla da se sprovedu sa zemlje,
bila su od ključnog značaja pri pokazivanju
da ove supernove nisu bile svetle koliko se očekivalo
i stoga se širenje univerzuma ubrzavalo.
Astronomi sada veruju
da ovo širenje izaziva misteriozna mračna energija.
Sa oštrim okom i preciznim merenjima
- sprovedenim izvan Zemljine atmosfere koja može da remeti -
Habl nas je upoznao sa kosmologijom
i evolucijom svemira.
Međutim, ovo nisu jedina
značajna Hablova otkrića.
U drugom delu ovog Hablkasta ćemo vam otkriti više.
Transkripcija: ESA/Habl. Prevela: Mirjana Dragović