Od svého vypuštění v roce 1990
Hubble zrevolucionalizoval mnoho oblastí astronomie.
Od zobrazení nejúžasnějších fenoménů v kosmu,
přes výzkum neviditelných částí vesmíru,
až po zobrazení nejvzdálenějších objektů, které jsme kdy zahlédli.
Toto je první část pojednání
o nejvýznamnějších objevech Hubblu
v jeho téměř 27 let dlouhé historii.
Ještě před jeho vypuštěním
astronomové stihli určit
několik důležitých vědeckých cílů Hubblu.
Mezi nimi to byl detailní výzkum formování
a vývoje galaxií.
V roce 1995 strávil Hubble deset dní pozorováním malé části temné oblohy.
Když ale výsledný obraz
- proslulé Hubblovo hluboké pole -
dorazil zpátky k vědcům, už nebyl tak temný.
V části oblohy velké pouze jako
jedna dvanáctina úplňku
objevil Hubble téměř 3000 vzdálených galaxií.
Některé z nich existovaly pouze dvě miliardy let po Velkém třesku.
Jejich malé rozměry a nepravidelná struktura silně naznačovaly,
že současné galaxie vznikly splynutím menších galaxií.
Tento výzkum byl natolik úspěšný,
že jej v roce 2004 následoval výzkum Hubble Ultra-hluboké pole
a "Extrémně hluboké pole" v roce 2012.
Nicméně ani výzkumy Hlubokého pole nebyly jedinými programy
výzkumu vzdáleného vesmíru.
V nedávné době využil výzkum "Hraniční pole"
kupy galaxií jako zvětšující čočky k výzkumu
objektů, které jsou jinak příliš slabé, aby je mohl Hubble pozorovat.
V dalším průzkumu byl objeven i nejvzdálenější známý objekt.
Vzdálená galaxie existovala již 400 milionů let po Velkém třesku.
V roce 2016 tyto obrazy dalekého vesmíru
také pomohly spočítat celkové množství galaxií v pozorovatelném vesmíru:
dva biliony.
Dalším vědeckým cílem Hubblu bylo zpřesnění Hubblovy konstanty.
Tato konstanta je mírou rychlosti,
jakou se v současnosti vesmír rozpíná
- jak ji určil astronom Edwin Hubble.
Jako taková je Hubblova konstanta klíčovou hodnotou
nutnou k pochopení vesmíru.
Před vypuštěním Hubblu
se odhady hodnoty této konstanty lišily faktorem dvou.
S pomocí teleskopu
byli astronomové schopni odhadnout její hodnotu s větší přesností.
I dnes
Hubble pokračuje v měření této konstanty za využití různých metod.
Nicméně poslední výsledky naznačují, že Hubblova konstanta je
rozdílná pro místní a prapůvodní vesmír.
To poukazuje na problém
u samotného jádra našeho chápání vesmíru.
Se svým přesným měřením Hubblovy konstanty
byl Hubblův teleskop schopen také zpřesnit údaj o stáří vesmíru.
Před jeho vypuštěním
se odhady stáří vesmíru rozcházely v rozmezí 10 a 20 miliard let.
Dnes jsme schopni určit stáří vesmíru
s přesností na několik milionů let.
Hubble pozoroval hvězdy s rozdílnou jasností - známé jako cefeidy -
ve vzdálených galaxiích.
Takto byli astronomové schopni přesně určit
velikost a stáří pozorovatelného vesmíru.
Hubble sehrál také významnou roli
v jednom z nejvýznamnějších objevů 20. století:
zvyšující se rychlosti rozpínání vesmíru.
Zobrazil vzdálené exploze supernov
a měřením zdánlivé jasnosti těchto explozí
mohly být spočítány vzdálenosti k jejich domovským galaxiím.
Přesná měření Hubblu, která není možné provést ze zemského povrchu,
byla zásadní pro zjištění toho,
že tyto supernovy byly méně jasné než se předpokládalo,
a tak se rozpínání vesmíru musí zrychlovat.
Astronomové nyní věří,
že tato expanze je urychlována tajemnou temnou energií.
Se svým ostrým zrakem a přesnými měřeními
- vykonávanými mimo rušivou zemskou atmosféru -
Hubble zrevolucionalizoval naše znalosti kosmologie
a vývoje vesmíru.
Ale ani tyto výsledky
nejsou zdaleka jedinými důležitými objevy, učiněnými Hubblem.
Více bude popsáno ve druhé části tohoto dvojitého Hubblecastu.
Přepis ESA/Hubble. Překlad VS.