Здравейте и добре дошли във втората част на специалния Hubblecast за Въпроси и Отговори.
В последния епизод разгледахме някои от по-техническите въпроси които ни изпратихте,
а в този епизод ще се съсредоточим на научните въпроси.
Епизод 79 - Въпроси и Отговори с д-р Джей
Представен от д-р Джей, известен още като д-р Джо Лиске
Много от въпросите ви бяха свързани с Големия Взрив ...
... наистина много!
Така че нека да започнем там.
Много хора си представят Големия Взрив като някаква експлозия,
и след това да питат "Където се състоя тази експлозия?" или "От къде се разширява Вселената?"
Ерик Фишер: Ако Вселената се разширява, коя е централната точка на разширяването?
Отговорът е: навсякъде!
Най-важното е да разберем, че терминът "Голям Взрив" не описва събитие в пространството, а във времето.
Големият Взрив не е експлозия.
Това е събитие, което се е случило навсякъде по едно и също време, и Вселената е безкрайно голяма от самото начало.
И така, няма една точка, от която Вселената се разширява, а също няма център.
Невъзможно да се определи център на едно безкрайно голямо пространство.
Но, може да сте чували хората да говорят за центъра на наблюдаемата Вселена. Това е вярно.
Майкъл Юнтунен: С цялото картографиране на Вселената в 3D, къде е центърът на видимата вселена?
Вселената като цяло няма център, но тази част от нея, която можем да наблюдаваме, има център.
Наблюдаемата Вселена е тази част от космоса, която ние можем да наблюдаваме.
Светлина излъчена от тази част на космоса е имала достатъчно време да достигне до Земята във времето след Големия взрив.
Този район е сфера и ние сме в центъра и, но нашето място не е специално.
Ако има астрономи в някоя далечна галактика, те ще бъдат в центъра на собствената си наблюдаема част от Вселената.
Като моряк в океана, ние сме винаги в центъра на нашия собствен хоризонт.
Това е донякъде свързано с вашите въпроси за това колко далече Хъбъл може да види.
Епизод 68 - Машината на времето на Хъбъл
Тези снимки показват някои от най-далечните галактики, които сме наблюдавали,
преди 13,2 милиарда години,
във време, когато Вселената е била на възраст само половин милиард години.
В общи линии това е границата на възможностите на Хъбъл.
Ние обаче знаем, че най-далечните обекти открити от Хъбъл не са първите във Вселената.
За да намерим тези обекти ни е необходим наследника на Хъбъл, на космическия телескоп Джеймс Уеб, който ще може да надникне още по-назад в историята на Вселената.
Гладстоун Фария: Възможно ли е да се построи нов Хъбъл с по-съвременни инструменти и по-голям от сегашния?
Хъбъл, който може да погледне отвъд границите на Вселената?
Без значение колко голям или мощен е един телескоп, възрастта на Вселената е фундаментално ограничение на това колко далеч можем да видим.
Друга тема за която искахте да научите повече е разширяването на пространството.
Конкретно, ако Вселената се разширява, как може две галактики все пак да се сблъскат?
Ник Гонзалез: Ако Вселената се разширява във всички посоки, и всичко се отдалечава от всичко останало, как галактиките все още могат да се сблъскат?
Въпреки че Вселената се разширява като цяло, това не означава, че всяка част от нея се разширява.
Например, тази стая не се разширява. Слънчевата система и Млечния път също не се разширяват.
Тези структури са подвластни на електромагнитна сила или на гравитацията.
Така че, като цяло разстоянията между галактиките стават по-големи, тъй като Вселената се разширява,
но две близки галактики все пак се привличат една към друга, докато се сблъскат.
Това не е противоречие.
Но сега, нека да се върнем по-близо до дома.
Лори Аусмъс: С Хъбъл възможностите на Хъбъл, защо да не правите повече снимки на нашата слънчева система?
Карили Шмекпепър: Има ли снимки на Плутон от Хъбъл?
Някои от вас искаха да знаят защо Хъбъл не е направил обстоен анализ на планетите и луните в нашата слънчева система.
Но Хъбъл вече го е направил!
Епизод 27: Какво научихме от Хъбъл за планетите?
Хъбъл не може да наблюдава нашето Слънце, или най-близката планета, Меркурий,
защото неговите инструменти са свето-чувствителни и ще бъдат повредени.
Но телескопът е наблюдавал всяка друга планета в Слънчевата система, включително планетите-джуджета Плутон, Церера и Ерис.
Но, разбира се Хъбъл не само произвежда снимки.
Той дава на планетарните учени важна информация за нашите съседи, благодарение на която можем да разберем по-добре нашата собствена планета: Земята.
А извън Слънчевата система?
Преди изстрелването на Хъбъл ние не знаехме за съществуването на екзопланети,
но, разбира се, сега, астрономите ги намират навсякъде!
Стефан фон Винкелман: Колко планети с възможност за живот е открил Хъбъл?
Лея Търнър: Може ли Хъбъл да види в детайл планетите, които обикалят около други слънца?
Хъбъл понякога участва в откриването на някои от тези планети,
но други космически телескопи като Кеплер и КоРоТ са много по-добри в това
защото те са специално предназначени за тази цел.
Силата на Хъбъл е в измерването на атмосферите на тези планети.
Астрономите изучават планетни атмосфери, използвайки техника, наречена трансмисионна спектроскопия.
Те наблюдават планетата когато тя преминава пред своята звезда,
и някои от ослепителните лъчи от звездата преминават през ръба на атмосферата на планетата
Молекулите в атмосферата поглъщат част от звездната светлина, оставяйки различни отпечатъци в светлината, която достига Хъбъл.
Засега Хъбъл не може да направи такива наблюдения за малки планети като Земята.
И това ще стане. На по-големи планети астрономите са открили водна пара, кислород и метан. Всички от тях играят ключова роля за живота на Земята.
Мартин Валцер: Вие сте в голям балон, който се разширява все повече и повече. Това означава, че повърхността на балона се отдалечава от вас.
Какво има отвъд? Какво може да бъде извън нашата разширяваща се Вселена?
Разбира се, има много въпроси, на които не сме отговорили.
Но сред въпросите имаше и няколко заблуди, за които искам да говоря.
Един такъв пример е аналогията между надуването на балон и разширяването на пространството.
Идеята тук е, че повърхността на балона представлява двуизмерен вариант на разширяващата се Вселената.
За да разберете тази аналогия, трябва да си представите себе си като двуизмерно същество, живеещо на повърхността на балона.
Най-важното е да се разберете, че третото измерение, т.е. горе или долу,
не е необходимо да се опише физиката на тази Вселена, на повърхността на балона.
И така, за целта на аналогията третото измерение не съществува
и следователно въпроса в какво се разширява балона е напълно безсмислен.
По същия начин, въпросите за това в какво се разширява Вселената, или какво е отвъд нашата Вселена, са също безсмислени.
След това е въпросът с лоша слава за "тъканта на пространство-времето".
Анонимен: Според теорията на относителността пространство-времето се състои от тъкан. Какъв тогава е размерът на тази тъкан и как може тя да се наблюдава?
Много от вас са виждали тази илюстрация как тъканта на пространството се деформира от масивно тяло.
Проблемът е, разбира се, че пространството не е плат, или лист, или трамплин.
Ние използваме тази двуизмерна аналогия с лист за да визуализираме идеята за изкривеното пространство,
защото умът ни има проблем с 3-измерното изкривено пространство.
Не се срамувайте от това!
Физиците и астрономите работят с тези понятия през цялото време и те ги разбират много добре, но дори и те имат проблеми с тяхното визуализиране.
Ние се нуждаем от аналогии за да развием интуицията си,
но е важно да знаем къде аналогиите спират да работят и кои аспекти от реалността те улавят, и кои - не.
И сега, ще приключим с най-фундаменталния въпрос:
Какъв е смисълът на живота?
Смисълът на живота е очеви-
Това е от мен, д-р Джей, за този епизод на Hubblecast. За пореден път, природата ни е изненада отвъд най-невероятните ни мечти.
Hubblecast се произвежда от ЕКА/Хъбъл в Южната Европейска Обсерватория в Германия.
Мисията на Хъбъл е проект на международно сътрудничество между НАСА и Европейската Космическа Агенция.
www.spacetelescope.org
Текст от ESA/Hubble, Превод от Ивелина Момчева