Здравейте и добре дошли в първият от два специални Hubblecast епизода.
Миналия месец ви помолихме да ни изпратите вашите въпроси свързани с Хъбъл и астрономията и отзивът ви беше невероятен!
Така че в този епизод ние ще се опитаме да отговорим на въпросите които са специално за Хъбъл
а в следващия епизод ще отговорим на въпроси свързани с науката.
Епизод 78: Въпроси и Отговори с д-р Джо Лиске (Част 1)
Представен от Д-р Джей, известен още като д-р Джо Лиске
Много от вас попитаха за местоположението на Хъбъл.
Хъбъл, разбира се, е в орбита около Земята, на височина около 545 km,
и неговата орбита е наклонена на 28.5 градуса спрямо земния екватор .
Хъбъл се движи по орбитата си със скорост от 28 000 км/час, което означава, че той извършва една обиколка около Земята за 97 минути.
С други думи, Хъбъл обикаля Земята почти 15 пъти всеки ден!
И да, можете да го видите, дори и с невъоръжено око, ако знаете къде да търсите ...
Искам да видя Хъбъл в космоса. Как мога да направя това?
Къде е Хъбъл?
Можете на намерите местоположението на Хъбъл, и множество други спътници и космически телескопи, тук:
Така че Хъбъл не е там напълно сам.
Космосът е доста оживено място. Там има много други активни спътници, както и космически отломки в орбита около Земята.
И така, как Хъбъл не се удрят в нищо?
Как така Хъбъл се движи по орбитата си, без да се блъска в нищо? Там има толкова много неща ... ...
Спътниците с орбити подобни на орбитата на Хъбъл не са много така че рискът за сблъсък е много малък.
За видимите космически отломки, които са достатъчно големи, за да нанесат щети, орбитите са внимателно следени.
По този начим можем да предскажем дали и кога тези отломки може да се сблъскат с Хъбъл.
Ако има опасност, Хъбъл не може да бъде преместен в друга орбита, тъй като телескопът няма двигател.
Но ние можем да променим неговата ориентация и ако космическите боклуци не могат да бъдат избегнати, поне по-здравия заден край на Хъбъл ще понесе ударът.
Катастрофален сблъсък, като този, който разруши Хъбъл в началото на филма Гравитация, е много, много малко вероятен.
Възможността за сблъсък с космически отломки определено е недостатък на космическите телескопи.
Някои от вас искаха да научат повече за плюсовете и минусите на космичесkите в сравнение с наземните телескопи.
Има ли наземни оптични телескопи с адаптивна оптика които са с подобни или по-добри възможности от тези на Хъбъл?
Възможно ли е адаптивната оптика да направи космическите оптични телескопи излишни?
Много по-млада моя версия вече обсъди това в подробности в епизод 6 на Hubblecast.
Епизод 6: Битка на гигантите - телескопи в космоса и на земята
Земната атмосфета блокира определени дължини на вълната на светлината.
Само космически телескопи, като Хъбъл, които летят над атмосферата,
имат достъп до ултравиолетовите и инфрачервените части на спектъра, които са невидими от земята.
В допълнение, космическите телескопи избягват ефекта на размазване от земната атмосфера.
В днешни дни, големите телескопи на земята могат да коригират това размазване,
и всъщност могат да направят снимки, които са по-добри от тези от Хъбъл.
Но това не е възможно в оптичния диапазон, а само на по-дълги вълни и само в относително малки области на небето.
И така, като цяло, все още определено имаме нужда от космически телескоп - дори и тези които работят на дължини на вълните, които достигат до земята.
Големият проблем с космически телескопи, разбира се, е когато нещо се обърка.
Както НАСА и ЕКА разбрах от собствен опит с Хъбъл.
Епизод 41: Историята на Хъбъл, разказана от учените на Хъбъл
Сферична аберация, недостатък в първичното огледало, означаваше, че телескопа не можеше да фокусира правилно.
Изображенията от Хъбъл трябваше да бъдат изключително ясни, но вместо това за астрономите бе трудно да различат детайли в своите наблюдения.
Някои от вас искаха да разберат как дефектът в първичното огледало на Хъбъл е коригиран.
Първичното огледало на телескопа Хъбъл имаше недостатък. Как бе поправен този недостатък?
На практика за Хъбъл бе построена контактна леща, наречена COSTAR.
Този коригиращ елемент бе инсталиран на мястото на един от инструментите на Хъбъл по време на първата ремонтна мисия.
COSTAR се състоеше от малки огледала, които бяха поставени на пътя на светлинните лъчи в Хъбъл.
По този начин те коригираха светлинните лъчи преди те да стигнат до научните инструменти.
По-късните инструменти бяха проектирани с вградена корекция на аберацията.
Когато COSTAR вече не беше необходим, той бе отстранен по време на четвъртата ремонтна мисията.
Четох наскоро, че правителството на САЩ е дало шпионски сателити на астрономите. Вярно ли е?
Да, тази история е вярна!
Въпреки че спътниците никога не са били изстреляни или използвани от правителството.
Тези телескопи са подобни на Хъбъл и един от тях може да се изстреля за научни цели.
Ние също получихме няколко въпроса за данните от Хъбъл.
Нещо, което ме интересува за Хъбъл е количеството данни. Колко гигабайта данни се произвеждат?
Как се съхранява и обработва голямото количество данни от Хъбъл?
Количеството на данните, произведени от Хъбъл, всъщност не е чак толкова голямо.
Телескопът изпраща около 120 гигабайта данни на Земята всяка седмица.
Това е около 26 DVD-та.
Данните първо се изпращат до Ню Мексико,
след това до НАСА Центъра за Космически Полети Годард,
и най-накрая до Института на Космическия Телескоп в САЩ и до няколко института в Европа, където данните се обработват и архивират.
Между другото, една година по-късно абсолютно всеки може да изтегли и да използва данните безплатно.
Действителни ли са цветовете показани от Хъбъл? Ако наблюдавахме тези обекти с невъоръжено око?
За да отговорим на този въпрос, ще ни трябва цял Hubblecast епизод.
Такъв епизод вече съществува! Вижте Hubblecast 23: Виждайки невидимото.
Много от вас са загрижени за бъдещето на Хъбъл.
И с право.
За съжаление, Хъбъл вече получи свето последно подмладяване и повече няма да бъде ремонтиран.
Ние разгледахме петата и последна ремонтна мисия в Hubblecast 28,
където също обсъдихме идеи за съдбата на любимия ни телескоп.
Епизод 28: Ремонтна Мисия 4
Астронавтите ще извършат допълнителни космически разходки, за да заменят части, които ще продължат живота на Хъбъл до следващото десетилетие.
Те също ще монтират специален механизъм, който ще позволи на бъдещ роботизиран космически кораб да се скачи с Хъбъл, за да го насочи към покойното му място в океана, когато му е време.
Така че, Хъбъл няма да живее вечно и въпреки че съдбата му не е 100% сигурна, най-вероятно той ще бъде насочен към Земята.
По пътя си надолу, той частично ще изгори в земната атмосфера и в крайна сметка ще завърши своя живот някъде в Тихия океан.
Но всички тук казват, че мисията на Хъбъл ще продължи най-малко до 2020 г., може би дори по-дълго!
Тепърва ни предстоят още много снимки, наука и, разбира се, Hubblecasts епизоди!
Що се отнася до това, какво ни очаква в бъдеще ...
Това е космическия телескоп Джеймс Уеб..
Той ще бъде изпратен в орбита на 1.5 милиона километра от Земята през 2018 година.
С основно огледало от 6,5 метра в диаметър, той ще може да наблюдава по-далечни и по-слаби обекти от Хъбъл,
и някои го наричат наследника на Хъбъл.
Но сравними ли са наистина двата телескопа?
Наистина има много разлики между двата телескопа.
Но тази тема заслужава цял Hubblecast епизод, които ние ще направим догодина - така че просто почакайте и ще видите!
И сега, в края на този епизод, най-после стигаме до горещите въпроси на които знаем че умирате да научите отговорите.
Не, ние не сме открили малки зелени човечета.
Нито сме намерили Света на Диска.
Ние наистина НЕ ЗНАЕМ дали сме сами или не.
И не, снимките наистина не са фалшиви!
Това е от мен, д-р Джей, за този епизод на Hubblecast. За пореден път, природата ни е изненада отвъд най-невероятните ни мечти.
Hubblecast се произвежда от ЕКА/Хъбъл в Южната Европейска Обсерватория в Германия.
Мисията на Хъбъл е проект на международно сътрудничество между НАСА и Европейската Космическа Агенция.