Vesmír je nepřátelským prostředím.
Naše planeta nás chrání před nehostinností kosmu,
ale vesmírné dalekohledy jako Hubble tráví své životy mimo zemskou ochrannou atmosféru.
Tyto dalekohledy jsou pečlivě projektovány, aby přežily tvrdé podmínky vesmíru -
jsou zde ale nebezpečné zóny, kde je pozorování téměř nemožné.
Hubble a vesmírný Bermudský trojuhelník
Nad zemskou atmosférou, podél Hubblovy trasy, se nachází tajemná oblast známá jako Jihoatlantická anomálie.
Když satelity prochází touto oblastí, jsou bombardovány roji intenzivních vysokoenergetických částic.
Ty mohou způsobit problémy v získávání astronomických dat,
poruchy palubní elektroniky,
a dokonce i zastavit chod nepřipravených vesmírných plavidel po dobu týdnů!
A nepostihuje to jen přístroje -
při procházce vesmírem v této anomální oblasti,
astronauti zaznamenali zvláštní "padající hvězdy" coby proužky světla míhající se v jejich zorném poli.
Důvod této anomálie nalezneme ve Van Allenových radiačních pásech.
Tyto dva oblaky ve tvaru koblihy obklopují Zemi a zachytávají nabité částice proudící od Slunce,
a řítí se směrem k Zemi z hlubin vesmíru jako kosmické paprsky.
Toto je součást našeho kosmického štítu proti potenciálně škodlivým částicím.
Ale nedaleko pobřeží Brazílie, na rozloze větší, než Spojené státy,
je zemské magnetické pole nejslabší
a vnitřní "kobliha" klesá pod Hubblovu orbitu, je zde pouhých 200 km od zemského povrchu .
Tento pás obsahuje vysokoenergetické elektrony, protony a atomová jádra.
Všechny lapené jako mušky v láhvi.
Tyto částice jsou tak natěsnány, že v oblasti o velikosti konečku prstu může ze sekundu dojít ke 3000 "srážek".
Některá z těchto zatoulaných energetických částic může projít skrz Hubble, změnit význam elektronického poselství a způsobit zmatek.
A tak pro vlastní ochranu,
některé části vnitřní elektroniky Hubblu musí být při průchodu kosmickým Bermudským trojúhelníkem vypnuty.
Hubbleovy detektory jsou vyrobeny tak, aby byly vysoce citlivé na světlo.
Bez této vlastnosti by Hubble nemohl pohlížet do vesmíru takovým způsobem, jakým to činí.
Tato citlivost má však své důsledky.
Detektory jsou také velmi citlivé na vysokoenergetické částice a nepřežily by jejich bombardování při průletu anomálií.
Proto v průběhu 15 % doby, kterou zde Hubble stráví,
musí být detektory vypnuty.
Pouze jedna z Hubblových kamer, WFC3, může být v této elektronické mrtvé zóně stále používána.
Zde pořízené snímky jsou však poněkud neobvyklé.
Jsou totiž plné skvrn.
Dokladem tvrdých střetů s kosmickými paprsky a připomínkou nebezpečí, která číhají nad naší atmosférou.
Navzdory mnoha průletům skrz nebezpečnou Jihoatlantickou anomálii,
Hubble přežil na oběžné dráze téměř 25 let,
a pokračuje v posílání úžasných astronomických obrázků a pozorování, které nám pomáhají odkrýt tajemství vesmíru.
Už jste poslali otázku Hubblu? V dalším Hubblecastu začne Dr. J odpovídat na některé z mnoha kladených otázek. Nenechte si to ujít!
Hubblecast je dílem ESA/Hubble na Evropské jižní observatoři v Německu.
Mise Hubble je projektem mezinárodní spolupráce mezi NASA a Evropskou kosmickou agenturou.