Откритият космос е негостоприемно място.
Нашата планета ни предпазва от опасностите на космоса,
но космическите телескопи като Хъбъл прекарват живота си извън защитата на земната атмосфера.
Тези телескопи са внимателно проектирани, за да оцелеят враждебността на космоса -
но в една опасна зона, наблюдения са почти невъзможни.
Епизод 77: Хъбъл и Бермудския триъгълник на космоса.
Над земната атмосфера, по орбитата на Хъбъл, съществува мистериозен район, известен като Южната Атлантическа Аномалия.
Когато сателити преминават през този район, те са бомбардирани от рояци високо-енергийни частици.
Това може да доведе до "прекъсвания" в астрономически данни,
неизправности на електрониката на борда,
а неподготвени космически кораби дори са се изключвали в продължение на седмици!
И това не засяга само техника -
когато приемат космически разходки в района на аномалията,
астронавти са докладвали странни "падащи звезди", както ивици от проблясваща светлина в тяхното полезрение.
Причината за аномалията се намира в радиационните пояси на Ван Алън.
Тези два облака с формата на понички обграждат Земята и улавят заредените частици от Слънцето,
и космически лъчи от дълбините на космоса.
Тези пояси са част от космическия ни щит срещу потенциално вредни частици.
Но до бреговете на Бразилия, върху площ по-голяма, от САЩ,
магнитното поле на Земята е най-слабо
и вътрешната поничка се намира под орбита на Хъбъл, само на 200 километра над земната повърхност.
Този пояс съдържа високо-енергетични електрони, протони и атомни ядра.
Уловени като светулки в бутилка.
Тези частици са толкова многобройни, че за една секунда може да има 3000 "удара" в район с размерите на върха на пръст.
Един от тези енергични случайни частици може лесно да профучи през Хъбъл, да промени значението на електронно съобщение, и да предизвика хаос.
Така че, за тяхната собствена защита,
части от вътрешната електроника Хъбъл трябва да бъдат изключени по време на транзита през този космически Бермудски триъгълник.
Детекторите на Хъбъл са проектирани да бъдат свръх-чувствителен към светлина.
Без тази функция, Хъбъл не би могъл да се рови във Вселената както сега.
Но тази чувствителност има последствия.
Детекторите също са много чувствителни към високо-енергетични частици и не биха оцелели на бомбардировките в аномалията.
Така че за 15-те процента от живота си, които Хъбъл прекарва там,
детекторите трябва да бъдат изключени.
Само един от инструментите на Хъбъл, WFC3, може да се използва в тази електронна мъртва зона.
Но крайните избраженията са малко необичайни.
Те са обсипани с дефекти.
Продукти на мощните космическите лъчи и напомняне за опасностите, които се крият над нашата атмосфера.
Въпреки многото си пасажи чрез опасната Южно Атлантическа Аномалия
Хъбъл е оцелял в продължение на почти 25 години в орбита,
и продължава да ни изпратите зашеметяващи астрономически изображения и наблюдения, които ни помагат да разгадаем тайните на Вселената.
Изпратихте ли запитване до Хъбъл? В следващия Hubblecast Др. Джей ще започне да отговаря на някои от многото зададени въпроси. Следете ни!
Hubblecast се произвежда от ЕСА/Хъбъл в Европейската Южна Обсерватория в Германия.
Мисията на Хъбъл е проект от международно сътрудничество между НАСА и Европейската Космическа Агенция.