Razumevanje ogromnih razsežnosti vesolja ni mačji kašelj,
vendar nam pri naših predstavah okoliškega neba pomaga Hubblov teleskop.
Svoj pogled je usmeril v daljavo na rob vidnega univerzuma
in naredil posnetke vesolja, kakršno je bilo globoko v kozmični preteklosti, milijarde let nazaj.
Epizoda 68: Hubblov časovni stroj
Z nami je Dr. J, znan tudi kot Dr. Joe Liske.
Vesolje je zelo velik in zelo star prostor.
Razdalje in časovne skale v astronomiji si pogosto zelo težko predstavljamo.
Običajno si na primer mislimo, da je naše Osončje zelo velik prostor.
Konec koncev bi nam danes vzelo skoraj 600 let za pot do Neptuna pri hitrosti povprečnega potnika.
Vendar je na kozmični skali celotno Osončje le tanka drobna packa.
Ker ne moremo potovati do drugih galaksij ali sistemov zvezd in si jih ogledati na lastne oči,
se zanašamo na teleskope, kot je Hubblov vesoljski teleskop.
Eden izmed glavnih znanstvenih razlogov za izdelavo Hubblovega teleskopa
je bila meritev velikosti in starosti vesolja.
Produkt te naloge so ene izmed teleskopovih najbolj ikoničnih slik,
ki jih je Hubble posnel med opazovanjem oddaljenega vesolja, da bi ugotovil, kako so galaksije izgledale v preteklosti.
Kako je torej mogoče, da Hubble lahko pogleda v preteklost?
Torej, podobno kot vesoljska plovila tudi svetloba potuje le s končno hitrostjo.
Hitrost 300.000 kilometrov na sekundo je zelo velika, vendar je še vedno končna.
To pomeni, da je pravzaprav vse, kar vidimo, stvar preteklosti.
Običajno v vsakodnevnem življenju to ni pomembno, ker so razdalje premajhne,
ampak ko pogledamo Luno, jo vidimo tako, kot je bila približno eno sekundo nazaj.
Sonce vidimo tako, kot je bilo okoli osem minut nazaj.
Najbližjo zvezdo vidimo štiri leta nazaj,
rob naše galaksije pa opazujemo takega, kot je bil pred okoli 100.000 leti.
Ko opazujemo naprej, se tisoče let spremeni v milijone in celo milijarde,
vse do časa, ko je bilo vesolje zelo mlado.
Te galaksije vidimo take, kot so bile v zelo oddaljeni preteklosti.
Galaksije blizu nas so dobro razvite, vidne kot mehke spiralne in gladke eliptične galaksije.
Ko potujemo še bolj nazaj, opazimo malčke z grobimi robovi sredi razvoja v povsem odrasle galaksije.
Nikjer tega ne opazimo bolje, kot na Hubblovih slikah globokega polja.
Da bi lahko ustvaril te slike, je Hubble strmel v iste predele neba zelo dolgo časa
in zbral dovolj svetlobe, da je lahko opazil ekstremno šibke in zelo oddaljene objekte.
Te slike kažejo ene izmed najbolj oddaljenih galaksij, kar so jih kdajkoli opazovali
in nas popeljejo neverjetnih 13,2 milijard let nazaj v čas, ko je bilo vesolje staro le okoli pol milijarde let.
Tako daleč v preteklosti bi se lahko naša Galaksija šele formirala.
Kakorkoli, Zemlja se je pojavila šele 8,5 milijarde let kasneje.
Celotna zgodovina Zemlje se razteza le čez eno tretjino življenjske dobe vesolja
vse od njenega nastanka do pojava dinozavrov,
zgodnjega življenja in ljudi
do današnjih dni, ko astronomi uporabljajo Hubblov teleskop za opazovanje enih izmed najzgodnejših prebivalcev vesolja in raziskujejo naš izvor.
Kako torej vemo, kako te zelo oddaljene galaksije izgledajo danes?
Pravzaprav ne vemo zagotovo.
Po drugi strani pa vemo, da vesolje na velikih skalah povsod izgleda enako.
To pomeni, da bodo danes zelo oddaljene galaksije zelo podobne galaksijam, ki jih opazujemo v našem lokalnem koščku vesolja okoli nas.
Velja tudi obratno - z opazovanjem teh oddaljenih galaksij na nek način pravzaprav opazujemo našo lastno preteklost.
Hubblov teleskop še vedno raziskuje oddaljeno vesolje za namige o tem, kako je nastalo in kako se je razvijalo.
Več Hubblovih pregledov neba, na primer CANDELS, CLASH in GOODS, skenira nebo in išče eksplozije supernov,
objektov, ki so dobri nebesni označevalci razdalj.
Opazovanja oddaljenih supernov so vodila do odkritja, da se vesolje širi pospešeno,
ki je trem astronomom prineslo Nobelovo nagrado za fiziko leta 2011.
S pomočjo Hubblovega teleskopa lahko opazujemo vesolje tako, kot je bilo včasih - lahko gremo nazaj vse do časa pred obstojem Sonca in mogoče celo v čas pred nastankom naše Galaksije.
Hubblov naslednik, vesoljski teleskop Jamesa Webba, ki naj bi bil izstreljen leta 2018, bo te meje pomaknil še dlje
in nam morda omogočil celo opazovanje prve generacije galaksij, ki so nastale v vesolju.
Hubblecast je vodil Dr. J. Tudi tokrat nas je narava presenetila preko naše najbolj divje domišljije.
Hubblecast ustvarja ESA/Hubble na Evropskem južnem observatoriju v Nemčiji.
Hubblova misija je projekt mednarodnega sodelovanja med Naso in Evropsko vesoljsko agencijo.
www.spacetelescope.org
Besedilo: ESA/Hubble. Prevod: Portal v vesolje.