Hubblecast - Episodul 126
De la Ultraviolet la Infraroșu: comparație între telescoapele spațiale Hubble și James Webb
Telescopul spațial Hubble orbitează la aproximativ 570 km deasupra Pământului,
de unde face observații asupra Universului fără a fi obstrucționat de atmosfera terestră.
Timp de aproape treizeci de ani, Hubble a studiat Universul cu ajutorul oglinzii sale principale de 2,4 metri precum și cu al celor cinci instrumente științifice.
Acestea observă în principal în domeniile lungimilor de undă ultraviolete și vizibile ale spectrului,
dar care au și posibilitatea limitată de a privi în infraroșu.
Undele electromagnetice din fiecare bandă au caracteristici diferite,
de exemplu modul în care au fost produse și modalitatea prin care interacționează cu materia și cu obiectele astronomice.
Hubble observă în diferite benzi de lungimi de undă, pe rând,
fiecare bandă oferind informații diferite despre obiectul aflat în studiu.
Fiecare aceste lungimi de undă sunt reproduse cu ajutorul culorilor diferite,
pentru a fi combinate mai apoi pentru a forma o imagine compusă,
pentru a ușura comparația și analiza tuturor lungimilor de undă.
De exemplu, imaginile preluate de Hubble în domeniul infraroșu conțin în mod normal mai multe stele
decât imaginile preluate în lumină vizibilă,
deoarece radiația infraroșie pătrunde mai ușor prin norii de praf cosmic, care împrăștie lumina vizibilă ce conține lungimi de undă apropiate de albastru.
Acest fenomen permite astronomilor să observe regiuni ale spațiului care în mod normal sunt ascunse de praful cosmic și de gaze.
Combinând observații realizate în lungimi de undă diferite,
putem obține imagini mai complete ale structurii, compoziției și evoluției unui obiect
decât ar putea vreodată să ne transmită lungimile de undă vizibile.
În timp ce Hubble observă Universul în principal în lungimi de undă vizibile și ultraviolete,
succesorul său științific -- telescopul spațial James Webb --
va fi sensibil în domeniile lungimilor de undă aflate între 0,6 microni (lumină portocalie) și 28 microni,
în domeniul infraroșu adânc, cu radiații emise de obiecte având temperaturi de aproximativ -150 grade Celsius.
Obiectele mai îndepărtate din Cosmos suferă o mai mare deplasare spre roșu și, prin urmare,
lumina lor este împinsă din domeniile ultraviolet și vizibil către infraroșul apropiat.
Aceasta înseamnă că observarea acestor obiecte îndepărtate (de exemplu, primele galaxii formate în Univers)
necesită telescoape specializate în infraroșu, precum James Webb, pentru a fi observate.
Telescopul spațial James Webb are de asemenea o oglindă mult mai mare decât Hubble.
Aceasta măsoară 6,5 metri în diametru.
Oglinzile mai mari colectează mai multă lumină, de la corpuri mai puțin luminoase și mai îndepărtate,
ceea ce înseamnă că James Webb va putea privi mai departe în timp decât Hubble,
permițându-ne să înțelegem mai bine Universul timpuriu.
De asemenea, oglinzile mai mari permit obținerea unor rezoluții mai mari, ceea ce înseamnă imagini mai clare, cu detalii mai fine.
Observând Cosmosul în lungimi de undă din domeniul vizibil, ultraviolet și infraroșu,
Hubble a contribuit mult la dezvoltarea astronomiei.
A privit mai adânc în perioada timpurie a Universului decât se credea că este posibil,
și a jucat un rol extrem de important în descoperirea accelerării expansiunii Universului
și stabilirea caracteristicilor atmosferice ale planetelor din jurul stelelor îndepărtate.
Așteptăm cu nerăbdare contribuțiile și descoperirile pe care telescopul James Webb le va aduce în viitorul apropiat.
Tradus de Răzvan NEAGOE.