Trăim într-un Univers de o scală de neimaginat și o frumusețe de neînțeles.
Cum de lumina stelelor, galaxiilor și a nebuloaselor este transformată în imaginile spectaculoase care ne-au inspirat de-a lungul anilor?
Acesta este Hubblecast!
Știri și imagini de la Telescopul Spatial Hubble al NASA/ESA. Călătorind prin timp și spațiu cu gazda noastră Doctor J (Dr.Joe Liske).
Bine ați venit la Hubblecast!
V-ați uitat vreodată la aceste frumoase imagini Hubble și v-ați întrebat cum au fost făcute?
Ce anume se întâmplă după ce lumina slabă a unor obiecte îndepărtate e detectată de Hubble?
Cum sunt acești fotoni cosmici capturați în spațiu și transformați în superbe imagini color, pe pereții și pe ecranele calculatoarelor noastre?
Când privim către cer într-o noapte senină putem vedea lumina a mii de stele.
Ochii noștri sunt niște detectori fantastici, dar în realitate foarte limitați.
Nu sunt suficient de sensibili ca să vadă prea departe în spațiul cosmic.
De asemenea, noi putem vedea doar lumină vizibilă, nu și ultraviolet sau infraroșu, cum poate Hubble.
De aceea, pentru astronomii profesioniști, telescopul Hubble este un mod extrem de incitant de a sonda Universul.
Stând în punctul său de observație, la 600km deasupra Pământului, Hubble este o fereastră către Univers.
Călătoria către o imagine Hubble începe atunci când lumina unui obiect îndepărtat pornește la drum spre noi.
După ce aceasta traverseaza uriașele distanțe cosmice, este capturată de Hubble cu oglinda sa de 2.4m
Lumina este apoi trimisă la una dintre camerele foto ale Hubble, unde fotonii sunt transformați în sarcină electrică de un cip CCD destul de similar cu cele din aparatele noastre foto.
Advanced Camera for Surveys, de exemplu, conține mai mult de 16 milioane de elemente de imagine, sau ”pixeli”.
Aceștia se comportă ca niște ”găleți” în miniatură în care se adună lumina.
Aparatul foto citește apoi câtă lumină s-a strâns în fiecare găleată (sarcina electrică din fiecare pixel) și produce o imagine.
Datele citite sunt apoi emise înapoi spre Pământ ca o serie de numere encodate care sunt stocate apoi în arhive din SUA și Europa.
Camerele foto ale Hubble privesc Universul prin filtre diferite - ca acesta.
Aceste lungimi de undă selectate sunt caracteristice unor procese fizice diferite care pot avea loc în diferite părți ale galaxiilor și nebuloaselor îndepărtate.
Fiecare dintre aceste filtre rezultă într-o singură imagine alb-negru, căreia i se asignează apoi o culoare.
Această culoare este de obicei aleasă ca să corespundă, mai mult sau mai puțin, culorii reale a filtrului, dar nu întotdeauna.
De la două la șase astfel de imagini vor fi apoi combinate pentru a crea o imagine finală. color.
Uite, de exemplu, această imagine cu coliziunea galaxiilor Antene.
Hubble a fotografiat ciocnirea prin filtre roșii, verzi și albastre, pentru a evidenția diferitele componente din interiorul galaxiilor.
De exemplu, lumina roșie vine de la stelele bătrâne și de la hidrogenul gazos iluminat, pe când lumina albastră arată violentele nașteri de stele declanșate de această coliziune cosmică.
Imaginile roșii, verzi și albastre sunt apoi combinate pentru a crea imaginea finală, color.
Una dintre provocările din crearea unor astfel de imagini există că există o gamă uriașă de luminozitate în natură, de la obiecte întunecate la obiecte strălucitoare
iar imaginile astronomice sunt atât de bogate în detalii încât ochii noștri și ecranele calculatoarelor nu ne pot arăta întregul lor conținut.
Natura e greu de capturat într-o singură fotografie, și cei mai mulți dintre voi s-au întâlnit cu o situație ca următoarea.
Imaginați-vă că încercați să fotografiați un peisaj.
Când faceți asta, puteți captura sau părțile luminoase ale cerului sau părțile întunecate ale vegetației, dar rareori amândouă la un loc.
Sarcina specialiștilor în procesarea imaginilor este să comprime această gamă de luminozitate, pentru a ne permite să vedem toate nuanțele imaginii.
Experții noștri folosesc programul FITS Liberator, creat de ESA, ESO și NASA, pentru a produce o imagine bogată și magnifică, care poate fi interpretată de ochii noștri.
Dar asta am vedea oare dacă ne-am uita prin Hubble? Nu chiar.
Priviți această imagine a Galaxiei Trabuc. Asta este ceea ce Hubble vede în lumină vizibilă.
Ochii noștri nu sunt suficient de sensibili pentru a detecta lumina slabă a acestui obiect îndepărtat chiar și când se uită printr-un telescop.
Motivul pentru care instrumentele lui Hubble pot obține asta este că ele pot aduna lumina pe o perioadă mai lungă de timp - ceea ce ochii noștri nu pot să facă.
În plus, unele telescoape pot vedea lungimi de undă pe care ochii noștri nu le văd.
Această viziune în multiple lungimi de undă ne arată mult mai multe decât ochii noștri, sau chiar și orice telescop, de unul singur, poate vedea.
Părți ale acestei imagini au fost făcute cu Chandra X-ray Observatory, în raze X, și cu Spitzer Space Telescope, în infraroșu.
În acest episod am văzut cum imaginile care ne fascinează sunt create.
Și voi vă puteți procesa propriile imagini - căutați pe Google ”FITS Liberator”
Acesta a fost Hubblecast, cu Dr J
Încă odată, surprizele naturii depășesc orice ne-am putea imagina.
Hubblecast e produs de ESA/Hubble, la Observatorul European Sudic(ESO), în Germania.
Misiunea Hubble este un proiect de cooperare internațională între NASA și Agenția Spațială Europeană (ESA)