Folosind Telescopul Spaţial Hubble NASA/ESA, astronomii au descoperit prima probă clară
a unor nori la mare altitudine în atmosfera unei planete extrasolare.
Această descoperire dezvăluie o mai amplă înţelegere a planetelor din clasa gigant, pe care astronomii le numesc "Jupiteriene".
Acesta este Hubblecast!
Noutăţi şi imagini de la Telescopul Spaţial Hubble NASA/ESA.
Călătoriţi în timp şi spaţiu cu gazda noastră Doctor J., alias Dr. Joe Liske.
Bun venit la Hubblecast.
În ultimii 15 ani, astronomii au descoperit peste 270 planete în jurul altor stele.
S-a pus întrebarea: Ce sunt aceste aşa-numite planete extrasolare?
Majoritatea sunt corpuri gazoase gigantice, de câteva ori mai mari ca Jupiter, cea mai mare planetă din sistemul nostru solar.
Altele sunt corpuri mici, din rocă sau gheaţă, de câteva ori mai mari ca planeta noastră, Pământul.
Suntem pe cale să descoperim o lume similară cu cea de pe planeta noastră.
Folosind sistemul ACS (Camera Avansată de Supraveghere),
Telescopul Spaţial Hubble a observat recent o fascinantă planetă mare, gazoasă, în jurul stelei HD 189733.
Analiza atentă a acestor observaţii de mare precizie, făcută de echipa condusă de Frédéric Pont de la Observatorul Universităţii din Geneva,
a dezvăluit că această planetă, numită HD 189733b, dispune de un strat de negură tulbure de aprox. 1.000 km în atmosfera superioară a planetei.
Atmosfera acestei planete gazoase are aproape 800 grade Celsius.
Temperatura înaltă se datorează apropierii planetei de stea, de aceea astronomii numesc acest tip de planetă "Jupiter încins".
Această negură se compune probabil din particule mici condensate, cu un diametru de o sutime dintr-un milimetru,
similare cu cele cunoscute deja de pe Venus şi de pe una din lunile lui Saturn, numită Titan.
Prezenţa negurei înseamnă că cerul de deasupra planetei HD 189733b
ar putea apărea ca un apus înroşit, văzut dintr-un centru industrial poluat de pe Pământ.
Astăzi avem un invitat special.
Vi-l prezint pe Dr. Bob Fosbury - conducătorul de la Hubble European.
Ce este atât de special despre această stea şi planeta de lângă ea, Bob?
Este un sistem planetar special, pentru că steaua în sine este destul de mică, adică
aproape 75% din dimensiunea Soarelui nostru, în timp ce planeta de lângă ea este extrem de mare, comparativ cu Jupiter.
Atunci când planeta tranzitează prin faţa stelei, obturează o mare parte din lumina ei, ceea ce ne-a asigurat o măsurătoare exactă.
Cum s-au realizat aceste observaţii atât de precise? Cum a fost posibil asta acum?
Am făcut măsurătorile din spaţiu, pentru că atunci când am încercat asta de pe pământ,
atmosfera a făcut dificilă precizia măsurării luminozităţii, aşa că a trebuit să ne rezumăm la spaţiu.
Noutatea despre această observaţie în particular este că oamenii de ştiinţă descompun lumina în mai mulţi pixeli în detector.
Aşa că, în loc să avem un singur punct de lumină care reprezintă steaua pe detector,
lumina stelei a fost descompusă în spectrul de culori, folosind metoda Grism, cu ajutorul Camerei Avansate de Supraveghere.
Ce ne-a permis o măsurătoare exactă a fost faptul că am putut măsura mult mai mulţi pixeli pe o zonă mai mare a detectorului,
şi că am putut separa culorile, măsurând luminozitatea (sau reducerea) stelei.
Având aceste măsurători în culori diferite, am putut să caracterizăm natura atmosferei.
Pentru ca să detecteze negura, astronomii au trebuit să facă o muncă de detectivi.
Motivul pentru care a fost posibil acest lucru este că orbita planetei HD 189733b se poate vedea exact pe margine.
Aşadar, la fiecare 2 zile şi ceva, planeta trece prin faţa stelei, aşa cum o vedem noi aici.
Când se întâmplă asta, mici fracţii de lumină de la stea trec prin atmosfera planetei din faţa ei, pentru a ajunge pe Pământ.
Datorită acestui proces, compoziţia atmosferei planetei este ştanţată în lumină, exact ca o amprentă unică.
Astronomii pot apoi vedea această amprentă în spectrul de lumină emanată de stea.
Astronomii s-au aşteptat să vadă semne clare de sodiu, potasiu şi apă în atmosfera planetei.
Faptul că ele nu au fost văzute, s-a ajuns la concluzia că ele au fost mascate de norii de la mare altitudine sau de negura de culoare roşie.
Conform teoriei oamenilor de ştiinţă, probabil că negura este formată din particule condensate mici de fier şi silicaţi.
Când planetele extrasolare au fost descoperite acum 15 ani, nu s-a crezut că se vor dezlega misterele lor într-un timp atât de scurt.
Observaţiile făcute de Hubble sunt paşi importanţi înainte pentru o mai bună înţelegere a acestor planete din afara sistemului nostru solar.
Cine ştie ce vom descoperi în anii următori despre aceste lumi îndepărtate?
V-a vorbit Dr. J., de la Hubblecast.
Încă o dată, natura ne-a surprins peste imaginaţia noastră sălbatică...
Hubblecast - Observatorul European ESA/Hubble din Germania.
Misiunea Hubble este un proiect de cooperare internaţională dintre NASA şi Agenţia Spaţială Europeană. (Subtitrarea: Mona379)