Examinând spaţiul cu Hubble - şi transmiţând imagini unice din cele mai îndepărtate colţuri ale cerului -
Telescopul Spaţial NASA/ESA şi Telescopul Spaţial Spitzer NASA şi-au unit forţele
pentru a descoperi nouă dintre cele mai mici, palide şi compacte galaxii observate vreodată din Universul îndepărtat.
Acesta este Hubblecast!
Noutăţi şi imagini de la Telescopul Spaţial NASA/ESA. Călătoriţi în timp şi spaţiu cu gazda noastră, Dr. J., alias Dr. Joe Liske.
Bun venit la Hubblecast!
Una din întrebările de bază pe care şi-o pun deopotrivă astronomii şi persoanele obişnuite este: de unde venim?
Pământul, Soarele şi întregul nostru sistem solar, fac parte din Galaxia Milky Way (Calea Lactee),
aşa că, întrebarea legată de originea noastră are legătură strânsă cu naşterea şi evoluţia galaxiilor.
Telescoapele Spaţiale Spitzer şi Hubble şi-au unit forţele
pentru ca să descopere nouă dintre cele mai palide, actuale şi compacte galaxii observate vreodată în Universul îndepărtat.
Teoriile convenţionale legate de evoluţia galaxiilor arată că galaxiile mici din Universul timpuriu au evoluat în galaxiile masive de astăzi
prin contopire. Cele mai noi galaxii descoperite oferă informaţii importante din perioada formării Universului
imediat după un miliard de ani de la Big Bang.
Hubble a detectat stele de culoarea safirului în nouă galaxii primare.
Deşi strălucesc datorită milioanelor de stele,
fiecare din galaxiile nou descoperite sunt de fapt de sute sau chiar de mii de ori mai palide comparativ cu galaxia noastră, Milky Way.
Iniţial, lucrurile mai mici din spaţiu par să fie mai puţin interesante pentru astronomi, comparativ cu obiectele masive, însă nu este aşa.
Trei dintre aceste noi galaxii par a fi diferite -
în loc să aibă forma rotundă, par să fie comprimate ca un mormoloc.
Acesta este semnul că s-ar putea să interacţioneze şi să se combine cu galaxiile din vecinătate, pentru a forma structuri mai compacte, aşa cum susţine teoria.
Galaxiile au fost observate în câmpul îndepărtat al lui Hubble, cu o cameră avansată a lui Hubble,
precum şi de spectometrul şi de camera în infraroşu de pe Spitzer,
dar şi de Spectrometrul în infraroşu de la Observatorul European.
Astăzi, la Hubblecast avem un invitat special, Dr. Martin Kümmel de la Grupul European Hubble din Munchen. Bun venit, Martin.
Salut, Dr. J.!
Tu şi colegii tăi vă ocupaţi de modul în care instrumentele speciale de pe Hubble sunt folosite de oamenii de ştiinţă.
Ne poţi spune ceva despre asta?
Sistemul Grism din Camera de Supraveghere împrăştie diferitele culori emise de galaxii, în "partiţii" scurte.
Acesta este un exemplu. Se poate vedea astfel, un curcubeu, odată cu difuzarea luminii.
Cum este interpretat asta de oamenii de ştiinţă?
Analizele partiţiilor scurte permit detectarea emisiilor de la gazele strălucitoare de hidrogen,
indicând astfel distanţa şi perioada estimativă în care s-au format stelele.
Nu se poate face şi altfel această estimare?
Analiza fină a acestor galaxii mici, palide, aflate la o distanţă atât de mare poate fi făcută numai cu telescoapele cele mai puternice.
Sistemul Grism de pe Hubble este singurul instrument care poate face o astfel de descoperire.
Prin descoperirea acestor mici şi extrem de palide galaxii, am urmat o altă ramură a arborelui nostru genealogic galactic,
care ne-a apropiat, cu paşi mici, dar importanţi, de înţelegerea rădăcinilor noastre cosmice.
Deja ştim de existenţa unor galaxii masive şi considerabil mai luminoase, aflate tot la distanţe mari.
Cum au putut aceşti monştri să se asambleze rapid după Big Bang, rămâne un mister pentru astronomi. Dar asta e o altă poveste...
Observând blocurile de galaxii mici, practic asistăm la formarea unei galaxii.
Ceva important, dacă vrem să înţelegem originea noastră la scară cosmică.
V-a vorbit Dr. J., de la Hubblecast.
Din nou, natura ne-a surprins peste imaginaţia noastră sălbatică...
Hubblecast - Observatorul European ESA/Hubble din Germania.
Misiunea Hubble este un proiect de cooperare internaţională dintre NASA şi Agenţia Spaţială Europeană. (Subtitrarea: Mona379)